МІФОПОЕТИКА ТА МІФОТВОРЧІСТЬ В МЕТОДИЦІ ДОСЛІДЖЕННЯ СТАРОДАВНЬОЇ КИТАЙСЬКОЇ АРХІТЕКТУРИ - Чанчжи, У (Сучасні проблеми Архітектури та Містобудування, 2022)
У статті дається модель структури методу історико-архітектурного дослідження стародавньої китайської архітектури, побудована з опорою на попередні загальнотеоретичні дослідження методів науки. Структурний аналіз має на увазі розгляд наукового методу як системи утворюючих його елементів і принципів взаємодії цих елементів шляхом дослідження їх взаємозв'язків. Застосування даного підходу в дослідженні наукового методу обґрунтовано складністю його організації. Структурний аналіз дозволяє розглянути метод як «систему субординованих пізнавальних прийомів» [1]. Структура є основною характеристикою дослідного методу поза залежністю від його дисциплінарної приналежності, тому що вона здатна відбивати як типологічні ознаки методу, так і його індивідуальні особливості, що дозволяють оформити даний метод в якості окремої гносеологічної одиниці. Запропонована модель доповнюється методами міфотворчого та міфопоетичного аналізу стародавньої китайської архітектури, з урахуванням ідей даосизму та постулату домінуючого значення природнього середовища у культурі. Отримана характеристика дає досить повне уявлення про даний метод історико-архітектурного дослідження, що підтверджує функціональність запропонованої теоретичної моделі. Актуальність теми дослідження обумовлена потребою вивчення традиційної архітектури стародавнього Китаю, виявлення її ролі в сучасному художньому процесі. Це питання сьогодні є особливо актуальним і недостатньо розробленим в архітектурній теорії східно-європейської наукової спільноти. В даний час українська наука звертає увагу на вивчення спадщини китайської архітектури, зокрема, храмової, яка втілює своєрідність духовного світу народів Китаю за рахунок відображання багатої міфотворчості в архітектоніці будівель і споруд.