СПЕЦИФІКА ВИКОРИСТАННЯ ПРИРОДНЬОГО ЛАНДШАФТУ В МІСТОБУДУВАННІ УКРАЇНИ 1940-1950-Х РОКІВ - Ричков, Петро; Потапчук, Ірина (Сучасні проблеми Архітектури та Містобудування, 2022)
Стаття присвячена дослідженню специфіки використання природного ландшафту в містобудуванні України 1940-1950-х років. У повоєнні роки більшість міст України потребували відбудови після завданих під час Другої світової війни руйнувань. На прикладі міст – обласних центрів України, таких як Харків, Львів, Луцьк, Тернопіль та ін., визначаються особливості використання природного ландшафту в умовах містобудівних перетворень та реконструкції 1940-1950-х рр. Відповідно до генеральних планів 1940-1950-х рр., за якими відбувалася відбудова міст після Другої світової війни, природний ландшафт відігравав важливу роль у створенні містобудівних композицій. З огляду на вимогу єдності міста та природи, нові містобудівні ансамблі намагалися інтегрувати в існуючий природній ландшафт таким чином, щоб за допомогою останнього підкреслити репрезентативні якості центральної забудови, утворити цілісну просторову композицію. Також використання природнього ландшафту розв’язувало певні функціональні задачі при реконструкції міст: існуючий природній рельєф зазвичай використовувався для підкреслення характерного образу нових архітектурних домінант; водойми, при їх наявності поблизу загальноміських центрів, впорядковувалися та композиційно поєднувалися з містобудівним ансамблем; впорядкування існуючих зелених насаджень вирішувало питання щодо необхідної кількості озеленення та створення місць відпочинку для населення. Зазвичай даний підхід використовувався в цілях соціалістичної пропаганди, проте з іншої сторони, врахування особливостей ландшафту в містобудуванні та використання його особливостей для розв’язання функціональних та композиційних задач, як відомо, характерне для містобудування на всіх етапах історії людства, в тому числі в 1940-1950-х рр.