ВІДНОВЛЕННЯ ТА РЕСТАВРАЦІЯ СИНАГОГ УКРАЇНИ - Мержієвська, Наталія; Василенко, Олександр (Сучасні проблеми Архітектури та Містобудування, 2025)
Сакральна архітектура (синагоги) півдня України є невід'ємною частиною історичної та культурної спадщини регіону. Стаття досліджує процес їхньої реставрації та реконструкції, розглядаючи як архітектурні особливості цих будівель, так і їхню роль у житті єврейської громади. На прикладі Одеси демонструється, як відновлення синагог сприяє збереженню культурної ідентичності та зміцненню міжконфесійного діалогу. Реставрація синагог на півдні України — це складний і багатогранний процес, що вимагає комплексного підходу. У статті розглядаються основні проблеми, з якими стикаються реставратори та архітектори, а також аналізуються можливі шляхи їх вирішення. Особлива увага приділяється фінансовим аспектам, законодавчій базі та ролі громадських організацій у реалізації подібних проєктів. Стаття являє собою поглиблений аналіз історичних, архітектурних і сучасних аспектів реставрації синагог на півдні України. У роботі розглядаються різні методики реставрації, застосовувані матеріали, а також питання адаптації історичних будівель до сучасних функцій. На основі конкретних прикладів проєктів пропонуються рекомендації для подальшого розвитку цього напряму. Типологія сакральних споруд багатокомпонентна і спрямована на створення логічної основи для архітектурного аналізу. Типологія будівель може бути технічною, естетичною тощо. Деякі типи сакральних споруд через сформовані архітектурні типи та канони досить легко типізувати, а для деяких – це є досить складним завданням. Синагоги XIX століття Кавказького краю та Області Війська Донського належать саме до такої групи. У ХІХ столітті на тлі зміни соціально-культурного тла юдейських громад синагоги перестали бути спорудами, жорстко регламентованими традиційними релігійними законами, кодифікованою системою формотворення і стали прикладом відносно вільного синтезу стилістичних, композиційних елементів, використання різних матеріалів і конструктивних систем, розмірів, розміщення. Кожна будівля синагоги в дев'ятнадцятому столітті є комбінацією вищезазначених елементів. Цей відкритий підхід пояснює багатство жанру. Відповідно, типологія будівель синагог може ґрунтуватися тільки на розпізнаванні цих елементів і створюватися за кожним із них: типологія планувальної структури, типологія принципів формування об'ємно-просторової композиції.